Jeg er kommet for å fortelle deg -
- at jeg har sett oksereinen for tredje gang.
Første gang jeg så den, var jeg på din alder.
Andre gang var jeg på høyden av min dag.
Og i dag så jeg oksereinen for tredje gang.
VEIVISEREN
Denne historien er ført videre fra generasjon til generasjon -
- i nær 1 000 år.
Dilko!
Dilko, kom!
- Jeg finner ikke Dilko. - Den hunden går seg ikke bort.
Kan du hjelpe meg?
Din bror kommer og hjelper deg å lete.
- Jeg finner ikke Dilko. - Rop!
Jeg har ropt og ropt, men han kommer ikke.
Når kommer bror?
Sikkert før det blir mørkt.
Det er snart mørkt, og bror er ikke kommet.
Han kommer snart.
Jeg drar og leter etter Dilko.
Gå ikke for langt. Hold deg i nærheten.
Dilko!
Mamma!
Lillesøster...!
Hvem er det som...
Å, er det deg, Sierge?
Hvor er fangsten?
Bare bein i snarene.
Ulvene var i snarene før oss.
Hva gjør vi da?
Kok suppe på dette, så barna ikke sulter.
Sånt spøker du ikke med.
Vent! Dorakas kommer snart med nyheter.
Hent Siida-Isit!
Går du ned i dag?
I sånt vær skulle alle unne seg en spasertur -
- istedenfor å jage ned på ski som tullinger!
Ulvene har tømt snarene. Alle!
Sierge har ringet inn Darffot!
Er det sant?
Hva er Darffot?
Darffot er jo...
Darffot nevnes ikke ved sitt rette navn. Iallfall ikke nå?
Hvorfor ikke?
Fordi han er ringet inn.
Vi må til Raste! Kom!
Darffot er ringet inn!
Du skal ikke lyve.
- Er det sant? - Ja!
Hvor langt unna er han?
Vi greier oss uten deg, Orbes. Neste gang er du med.
Sierge bærer spydet nå.
Du får være med når det vesle spydet ditt når fram!
Din kropp, Darffot, -
- lover vi å fortære med varsomhet, -
- og ærbødighet.
Ditt lysende hjerte må du overlate meg.
Hvor er han som drepte bjør...
Spør ikke! Raste får vi nok ikke se før om tre døgn.
Hvorfor ikke?
Fordi den som dreper Darffot -
- får en kraft som er farlig for andre.
Hans blikk brenner seg gjennom dine øyne.
Derfor må du se ham i øynene gjennom denne.
Den stenger drapets kraft ute, -
- og slipper livets kraft igjennom.
Tsjudene... de har drept...
Men hva sier du?!
Tsjudene! Han sa tsjudene!
Save, - hent Raste!
Jeg tar ut pilen. Slipp ingen inn imens!
- Hvor er de? - I nærheten?
Vi må flykte!
- Vi må vite hva som er hendt! - Hent kjørerein!
Gjør i stand sledene! Barna i de første!
Vi drar samlet! Slukk bålene!
Save, vask ham i ansiktet. Snart våkner han.
Armen er bra nå.
Si at han må røre på den så den blir frisk og sterk igjen.
Du trenger ikke være redd lenger.
Hvem tok ut pilen?
Ingen hvem som helst. Det var en noaidi.
Raste.
Hvorfor kommer de til oss?
- Det er vel bestemt. - Ja, det er vel det.
Kan du fortelle hva som skjedde?
De har... de har drept mine foreldre.
Og min... lillesøster.
Tsjudene?
Hvor er de nå?
Hvor så du dem sist?
Nær Golggotjavre.
Han så dem nær Golggotjavre.
Hvor mange?
Ti, femten... kanskje flere.
Hvordan slapp du fra dem?
Jeg hadde ski. Det hadde ikke de.
Og de kommer etter deg?
Jeg tror ikke de finner sporet.
Tror?! Tråkke spor hit, hvor det er barn og...
Han var såret. Han måtte hit.
Han hadde ikke annet å gjøre.
Nå må han hvile. Kom!
- Jeg prøvde å skjule sporene. - Prøvde!
Denne er din.
Alle flykter til kysten.
Alle?
Alle.
Hva hadde du gjort?
Funnet dem. Før de finner oss.
Dra tilbake mot dem?
Finner de oss, vet du hva som skjer.
De skåner ingen. Ikke barn engang.
De er verre enn ulver!
Slipp!
- Hvor skal du? - Til kysten. Slipp!
- Ingen drar før jeg sier ifra! - Jeg venter ikke på tsjudene.
Vi drar samlet til kysten!
En bue jeg kan låne?
- Hva skal du med den? - Øve opp armen.
- Du burde hvile. - Jeg har hvilt.
Litt svak, denne buen.
- Jeg blir her. - Du blir med oss.
Skynd dere, før det blir mørkt.
La oss møte dem!
Folk må først i sikkerhet.
Jeg blir!
Hør! Vi må holde sammen, skal vi greie oss!
- Det haster! - Vi kan ikke dra ennå.
Hva venter dere på?
Gutten nekter å dra med oss.
Vil han bli her? Vi tar ham med! Kom!
Slipp ham!
Bind ham!
- Nytter ikke å flykte nå. - Vi må til kysten.
- Hva skal vi der? - Der er flere mennesker.
Må vi binde fast deg også?
Prøv!
Tøv ikke! Gå vekk!
- Han svimte av. - Vi løfter ham opp i sleden.
- Hvorfor...? - Han prøvde å stanse oss.
- Men slå ham ned... - Vi leker ikke nå!
Nettopp! Vi må finne dem, før de kommer hit.
Er dere blitt gale?
Hva tror dere disse er til? Harejakt?
Drapsvåpen! Og de er vant til å drepe! Er vi?
Sierge har rett. Vi må dra mens vi ennå har tid.
Flykter du også?
To... mot tsjudene?
Dere kan dra. Jeg kommer senere.
Jeg blir også igjen.
Du har det ikke lett, men du må bli med oss.
- Jeg kan ikke. - De finner deg.
De skal ikke finne dere!
Det blir en kald natt.
I mørket finner de meg iallfall ikke.
Vi sees kanskje snart igjen?
Hva heter du?
Aigin.
Jeg heter Save.
Save!
Bror...
Her, Ranne. Du skal få et nytt kjøttbein.
Sov du?
Jeg får ikke sove.
Er du redd mørket?
Når det lysner, må du dra ned til kysten til de andre.
Hva skal jeg der?
Tanken om hevn formørker ditt sinn.
Husk at vi bare er deler av det store, -
- det uendelige fellesskap.
Tsjudene har glemt det. Glem det ikke, du!
Jeg er ingen del av noe fellesskap.
Jeg er alene.
Det kan føles slik, -
- men også du er bundet til det uendelige fellesskap.
Med ubrytelige bånd.
Jeg ser ingen bånd.
Ser du det?
I teltduken?
Det som er mellom teltduken og deg.
Jeg ser ikke noe der.
Ser du ikke?
Nei.
Du ser ennå ikke.
Men nå kjenner du at det er noe der.
Du ser ikke luften, men du er uløselig knyttet til den.
Slik er alt knyttet sammen med usynlige bånd.
Nei, min sønn. Du kan ikke rive deg løs fra helheten, -
- men du kan glemme at du er knyttet til den, -
- og da blir du tsjude, -
- og en mann på villspor, på vei mot selvutslettelsen.
Jeg er kommet for å fortelle deg -
- at jeg har sett oksereinen for tredje gang.
Første gang jeg så den, var jeg på din alder.
Andre gang var jeg på høyden av min dag.
Og i dag så jeg oksereinen for tredje gang.
Men hva mener du med det?
Raste? Raste!
Du er tidlig oppe.
Jeg ventet dere ikke.
Du er ikke alene.
Vi finner ulveflokken.
Vi drar tilbake etter sporet ditt.
Kom igjen!
Ta denne.
Den er bedre.
- Det var her du kom? - Ja.
- Her er jo sporene dine. - Ja, men jeg gikk ikke dit.
Hvem er det da spor etter?
Vent her!
Dette liker jeg ikke.
Jeg har jaget mange ulver, men dette...
Nå jager vi ikke ulver.
De skal ikke jages. De skal utryddes.
Pass deg!
Hør... snik deg inn i skogkanten...
Dra ned til kysten og fortell dem -
- at tsjudene er på vei!
Det var du som laget sporene og prøvde å avlede dem.
Vent!
Ta denne. Snik deg ut mens jeg får dem til å se på meg.
- Men... - Hysj! Skynd deg!
Hvor er de andre?
Bli vår veiviser!
Hjelp oss, så skal du få slippe...
Jeg skal være veiviser... hvis Raste får leve.
Når vi ser de andre, kan du snu og slippe ham løs.
- Dere er tidlig ute. - Mennene sover ennå?
De drog på jakt i går, og er ikke tilbake før om noen dager.
Noen drog den veien... de andre den veien.
Dere drar til Guhkesjavre, -
- og dere drar mot Av, cerohtu.
Men hvis tsjudene er her før dem?
De er ikke her før om to døgn.
Skal de finne oss, må de følge våre spor, -
- og det tar minst to døgn til fots.
Men hvis de tar snarveien over fjellet?
Hvordan skal de finne fram hit der?
Der finner de aldri veien hit!
Dere bør legges i bløt!
Vi må iallfall varme vann!
Det nytter ikke med bare vann. Dere må legges i badstua!
Hvorfor ikke?
Jeg fyrer opp i badstua.
Utsikten ville vært bedre der oppe.
Ingen hensikt i å holde utkikk i mørket.
Hva venter du på?
Vi skulle ikke latt gutten bli igjen!
- Hvorfor ikke? - Han fører ulykke med seg!
- Kom nå! - Jeg blir her!
Det eneste du får se er spøkelser.
Spøkelser?
Det er ikke dem vi skal frykte.
Nå må dere legge dere!
Jeg så noe rart. Et lysglimt høyt oppe...
Det blusset litt, og forsvant.
Sikker på at det var lys du så?
Det var kanskje et tegn, fra oven.
Venter du på en du har kjær?
Hvordan det?
Åndene gav deg et tegn, så du får pyntet deg -
- før ditt hjertes utvalgte kommer!
Vent! Dere kommer ikke ned uten meg!
Det går bare én vei ned, og jeg vet hvor den går!
Hva skal du med det?
Det er glatt. Vi må binde oss sammen.
Å, er det dere?
Du har nok løpt fort, siden du er så svett.
De kommer! Over fjellet! Og gutten er veiviser!
Jeg visste at vi ikke kunne stole på ham!
Det er ikke sant!
Folk må vekk herfra! Gjør klar sledene!
- Finn fram våpen! - Vi tre klarer oss ikke mot dem.
Vi kan iallfall oppholde dem.
Og jeg vet hvem som først faller!
Han lurte dem i døden...
Og gav sitt liv.
For vår skyld.
Vi skal alltid huske gutten, -
- som gav sitt liv -
- for at vi skal få leve...
Tsjudene... plager oss aldri mer.
Vi har ikke lenger en veiviser.
Vi har alltid en veiviser.